Scénář:
Anthony VeillerHudba:
William AlwynHrají:
Leo Genn, Burgess Meredith, Bernard Miles, Adolf Hitler, Philippe Pétain, Dwight D. Eisenhower, Franklin D. Roosevelt, Winston Churchill, Erwin Rommel (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Americký dokumentární film z roku 1943 o konečné porážce německých a italských vojsk v Africe. (oficiální text distributora)
Recenze (9)
Propagandisticko dokumentární film, pro dnešního diváka i velmi poučný z hlediska poznání dobového nazírání na obsah i formu díla, určeného k ovlivňování >mas< - v tomto případě demokratického světa ještě pro dobrou věc nápomoci celosvětovému boji proti nacistickému německu a jeho spojencům. Byť zde jde teprve o vytlačení německých armád z Afriky a do konce války ještě uplyne drahně času a bude prolito mnoho krve na všech stranách a bojištích. Američané však věří ve vítězství(!) - ó ten >univerzální< symbol "V" - a jsou optimističtí (možná až příliš) z historického pohledu v až strojeně naivních představách vývoje světa poté, co v téhle válce vytouženě utichnou všechny zbraně a hoši se vrátí domů... Ale psal se už (teprve?) rok 1944, že... - - - - - (Poprvé viděno 24.7.2008 na ČT2, komentář zde jako třetí - 24.7.2008) ()
Vítězství v Tunisku stojí za pozornost díky autentickým záběrům a pohledu na soudobé dokumentární počiny. ()
Jako propaganda občas až nesnesitelné - na druhou stranu právě toto bylo v roce 1944 dost potřebné. Film, který je naplněn optimismem a jistotou vlastní síly až po okraj, skoro přetéká. Člověk by se řekl, že válka musí skončit za pár měsíců, když jsou naše (spojenecká) vojska nezastavitelná. Díky zkušeným režisérům je dokument okořeněn i uvědomělými vojáky v zázemí při oslavě Vánoc, psaní dopisů a další bohulibé činnosti. Snadno pak odpustíme některým poněkud rozvernějším posádkám letadel, že si místo skřečka-Hitlera na svá letadla malovaly poloobnažené krasavice. Z vojenského hlediska ale neškodí podotknout, že přestože se film pořád vychloubá tím, v jaké byli Němci přesile a jak jim proudily nové zásoby, ve skutečnosti Němcům hořela půda pod nohama "o trochu víc" na východě a v Africe těch pár divisí, které neschopní Italové ani nedokázali zásobovat benzínem, stálo proti spojencům, v jejichž případě se jednalo o jedinou frontu. Trochu trapné je pak to soustředění se na likvidaci Afrika-Korpsu v Tunisku. Bylo to asi tak statečné a velkolepé vítězství jako vítězství Římanů ve třetí punské válce, která se vlastně odehrávala i na stejném území. ()
Ďalší podarený, informačne veľmi hutný, propagandistický dokument danej série. Veľmi vyčerpávajúcim spôsobom je v ňom opísaná bitka o severnú Afriku, tak zo strategického hľadiska, z hľadiska logistiky (zabezpečenie zásobovania) a napokon veľmi pútavo a dramaticky sú zobrazené aj samotné boje. Prekvapilo ma, že spojenci museli bojovať najskôr s Francúzmi, kým si tí konečne uvedomili, na ktorej strane vlastne sú. ()
Ide o 11. diel z cyklu Vojnové epizódy z archívu z roku 1944. Je to vyslovene anglo-americká propaganda, film o víťazstve v severnej Afrike. Film bol natočený iba z britských archívnych materiálov nakoľko americké bojové zábery sa zničili keď sa potopila loď, ktorá ich viezla do USA. Práve v priebehu bitky o Tunisko pre nezhody s Hitlerom bol odvolaný z Afriky Rommel a nahradil ho generál Hans Jűrgen Arnim. Dokumentárny film sleduje obidve armády v období príprav operácie TORCH. Film je naplnený optimizmom a istotou vo vlastné sily. Z konštatovania vo filme nie je pravdou, že Nemci mali obrovskú presilu nakoľko už v tej dobe im horela pôda pod nohami aj na východnom fronte. Spojené štáty vstúpili do vojny v Afrike v máji 1942 s cieľom veľmocenského delenia Afriky. Tunisko bolo oslobodené 13.5.1943 a do roku 1956 bolo kolóniou Francúzov. ()
Galerie (2)
![Vítězství v Tunisku - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/005/158005990_9a6d90.jpg)
Reklama